![toa-heftiba-214333-unsplash](https://atma.hr/wp-content/uploads/2018/12/toa-heftiba-214333-unsplash-696x464.jpg)
Dragi moji, očekivanja su zamke, a A. Pope rekao bi na to: „Blaženi oni koji nemaju očekivanja, jer se nikada neće razočarati“.
Upoznala ga je na jednom tulumu. Ionako je htjela na bilo koji način doći do njega. Imala je taj osjećaj povezanosti, kao da ju je nešto tjeralo da mu priđe. Stereotipi poput onoga da muškarac mora prvi prići nisu joj ni prolazili mislima. Samo jedna misao: „Idi i upoznaj ga“. Naravno, instinkt je bio u pravu. Otkako mu je prišla i na njegovo iznenađenje kako mu lijepa dama prilazi, oboma je podiglo samopouzdanje. Barem trenutno, barem prividno.
Već od samog prvog trenutka upoznavanja, za njih je razgovor tekao kao da su se oduvijek znali. Oboje su bili i „pripadnici“ duhovnih sfera, u što ulazi i domena samo-razvoja, meditacije, vegetarijanske ili veganske prehrane i tako dalje. Prvih nekoliko mjeseci za nju se činilo kao da živi u bajci, također i za njega. No, kao što to biva i u Hollywoodskim filmovima, priča ne staje na tome da se par upozna, svidi se jedno drugome (više ili manje), te se obistini onaj „… and they’ve lived happily ever after“. Ova priča govori i o drugoj strani, po meni i onoj jednako bitnoj.
Kako su mjeseci prolazili, onaj „veo savršenstva i opreza“ koji mnogi podižu kako bi iskazali svoju „vrijednost“, polagano pada i počnu se otkrivati rupe u njihovim utvrdama savršenstva. Počnu se javljati i očekivanja koja ponekad dovode do zaluđenosti u to da osoba više nije onakva kao na tom tulumu, ili barem nekoliko prvih mjeseci.
Dragi moji, očekivanja su zamke, a A. Pope rekao bi na to: „Blaženi oni koji nemaju očekivanja, jer se nikada neće razočarati“.
„Zašto mi to radiš, kako možeš biti tako okrutan?“ – jedno je od pitanja koja mu je postavljala. U njegovu svijetu, ništa pogrešno se nije događalo, on je samo iznosio činjenice o djelima koje ona ponavlja. „Pa zar ti nije jasno da je u redu da hodam po netom opranom podu ako mi je nešto važno na tom mjestu? Ionako, kome je uopće bitna tolika čistoća??“ – usrdno joj je davao do znanja da nije zadovoljan što mu govori točno što da radi u kojem trenutku. Također, jedno od vrlo prisutnih očekivanja je izjavljivanje ljubavi. „Zašto me ne voliš?“ – molećivim, pomalo vapajnim glasom znala ga je upitati. To, ni više ni manje, razjarilo bi analitičara u njemu i najčešći bi odgovor bio: „Zar ti trebam crtati da te volim? Pa moje samo postojanje i trud oko svega je dokaz da te volim, pobogu!“ Ah, ta izjavna ljubav, trebali bismo imati automatske poruke jedni drugima da damo do znanja koliko ih volimo…
„Očekivao sam da će barem jelo biti spremno kada dođem doma, što ti radiš po cijele dane?“ – znao se on i tako obrušiti na nju ako mu je bilo naporno na poslu. Ni pet ni šest, iz nje bi se tada probudio zmaj poput onoga koga biste stavili da vam čuva mjesto u tramvaju, ili da rastjera gužvu na Vukovarskoj. „Pa niti znam kada dolaziš niti znam što ćeš jesti, tele jedno!“ – rekla bi ona “blagim” glasom. „E, pa i telad zna u koje će vrijeme jesti!“ – analitičar je uvijek za sve imao odgovor.
I tako, dan za danom sve više raste jaz između jednog i drugog Ega, konstrukta Uma i očekivanja kako je život savršena bajka koja se sama stvori samo ako se malo potrudimo. No, da biste živjeli bajku, Ego treba biti vaš prijatelj, kao i sa onime partnera. Oboje trebaju biti spremni zanijekati tko misle da jesu i prihvatiti to što doista jesu, sa svim manama i vrlinama! Neće se Anđeo Gospodnji spustiti u Vaš Život kao zaštitnik i neće se Kreator potruditi učiniti život bajkom ako idete svake nedjelje u Crkvu, plaćate porez i trudite se biti dobra osoba. Trud je kratkotrajan, ustrajnost je ponešto duža, ali BIVANJE je sadašnjost u kojoj živite i na kojoj radite svakog trenutka.
Ne trebamo se nadati da će partner učiniti sve što mi želimo zbog toga jer nas voli (možda i najviše na svijetu). Trebamo jedni drugima okrenuti Sebe, zaboraviti na toliko ugaženo i uvriježeno mišljenje da su žene stvorene za kuhinju, čišćenje, peglanje, čuvanje djece i već sve što znate i sami. Ja uživam u svemu tome, pa na kraju krajeva: „Kada je Kreator uopće izjavio da je čišćenje ženski posao, popravljanje automobila muški, a da se jedino djeca smiju glupirati?“
“Doista, Vi ste Kreatori svakog trenutka – budite na radost svima koje dotaknete na Putu Života“
Davor Predavec, portal4.life